Thon pályafutása során a nemzetközi klubtrófeák közül csak az UEFA-kupát nyerte el
Thon pályafutása során a nemzetközi klubtrófeák közül csak az UEFA-kupát nyerte el
Thon pályafutása során a nemzetközi klubtrófeák közül csak az UEFA-kupát nyerte el
Thon pályafutása során a nemzetközi klubtrófeák közül csak az UEFA-kupát nyerte el
Magát a tényt ugyan már a 2001–2002-es idényt követően bejelentette, de szombaton végérvényessé vált a búcsú: Olaf Thon, a közelmúlt német labdarúgásának egyik legnépszerűbb alakja lelépett a labdarúgás színpadáról. Az Arena AufSchalkéban két egykori csapata, a Schalke és a Bayern München kizárólag az ő tiszteletére csapott össze egy barátságos (már ha a két alakulat esetében lehet ilyenről beszélni) mérkőzés keretében, méltó búcsúestét összehozva ezzel a volt világbajnoknak. A gelsenkircheni születésű, a város egyik külső kerületének csapatában, az STV Hortsban nevelkedő Thon 1983-ban, alig 17 évesen mutatkozott be az akkor éppen a másodosztályban ügyködő Schalkéban, és német források szerint máig ő a legfiatalabb profijátékos. Egy évvel később, egészen pontosan egy nappal a 18. születésnapja után pedig már ismerte őt egész Németország. Az említett napon a Schalke és a Bayern a Német Kupában feszült egymásnak, a mérkőzés hosszabbítást, és máig is emlegetett 6–6-os végeredményt hozott. Ez már önmagában elegendő beszédtéma lett volna, de ha hozzátesszük, hogy a zöldfülű ezen a meccsen három gólt szerzett – méghozzá a teljes repertoárt felvonultatva, egyet fejjel, egyet jobb, egyet pedig bal lábbal –, akkor elképzelhető, mennyi beszédtémát szolgáltatott ez az összecsapás.
Névjegy
OLAF THON Született: 1966. május 1., Gelsenkirchen Nemzetiség: német Magasság/testsúly: 170 cm/68 kg Válogatott mérkôzései/góljai száma: 52/3 Klubjai: STV Horst (1972–80), Schalke (1980–88), Bayern München (1988–94), Schalke (1994–2002) Legnagyobb sikerei: világbajnok (1990), UEFA-kupa-gyôztes (1997), 3x német bajnok (1989, 1990, 1994), 2x Német Kupa-gyôztes (2001, 2002), Német Szuperkupa-gyôztes (1990)
Röviddel később aztán Thon az élvonalba kormányozta alakulatát, majd bedörömbölt és bebocsátást nyert a válogatott ajtaján. Nyugodtan mondhatjuk, szemtelenül fiatalon, hiszen nála ifjabb futballista csak egy, a Nationalelf örökös tiszteletbeli csapatkapitánya, Uwe Seeler mutatkozott be a nemzeti tizenegyben. Ezek után szinte természetes volt, hogy Franz Beckenbauer szövetségi kapitány számít rá az 1986-os vb-csapat összeállításakor, csakhogy egy sérülés "közbeszólt”, a mexikói túra pedig odalett. Két évvel később jött az újabb mélypont: a Schalke katasztrofális szezon után, utolsó helyezettként elbúcsúzott az élvonaltól. Thon azonban akkor már nagy sztár volt, így természetesen nem szállt alá a másodosztályba, hanem eligazolt a királykékek egyik legnagyobb riválisához, a Bayern Münchenhez. A lépése miatt megorroltak rá szűkebb környezetében – Charly Neumann, a Schalke legendás alakja nemes egyszerűséggel hazaárulásnak minősítette a lépést –, ám a középpályás nem foglalkozott ezzel, hanem elkezdte gyűjtögetni a trófeákat. Első müncheni évadja végén megszerezte az első bajnoki címét, rá egy évre pedig a Bundesliga salátástálja mellett a Világkupát is a magasba emelhette.
Gascoigne újabb kérôje
HAMBURG. A Bild című lap értesülései szerint a másodosztályban a kiesés ellen küzdô St. Pauli is szemet vetett a klub nélkül tengôdô Paul Gascoigne-ra. A legutóbb az Evertonban játszó, azt követôen a világ összes táján (az Egyesült Államok és Kína volt a két határ) csapat után kutató „Gazza” 500 ezer eurós fizetés ellenében vállal fel bármiféle kalandot.
Az olaszországi diadalmenet után még négy, sikerekben kevésbé gazdag Bayern-idény következett, majd egy újabb klubváltással sikerült meglepnie a világot. Thon ugyanis elfogadta Rudi Assauernek, a Schalke menedzserének az invitálását, és hazatért. Az akkor már jobbára liberóként tevékenykedő játékos lett az egyik alapköve annak az együttesnek, amely 1997-ben az Internazionale legyőzésével megszerezte a klub történetének első, és máig utolsó nemzetközi trófeáját, az UEFA-kupát. Ezt követően még két trófea került a vitrinbe, a Stevens-csapat 2001-ben és 2002-ben is megnyerte a Német Kupát, a második sikerrel tulajdonképpen le is zárult Thon pályafutásának érdemi része. Szombaton pedig végképp pont került Thon karrierjére. Az Arena AufSchalke több mint 60 ezer nézője előtt – a szervezők bevallása szerint 120 ezer jegyet is eladhattak volna –, olyan hírességek, mint Franz Beckenbauer, Uwe Seeler, Rudi Völler, Gerhard Mayer-Vorfelder, Gerd Müller, Udo Lattek vagy Klaus Fischer szeme láttára a Professzornak becézett Olaf Thon végleg elköszönt.